Az idő és a figyelem megosztása több gyereknél
„Nem tudom, hogyan leszek képes igazságosan megosztani magam. Szeretném, ha a négyéves nagyobb fiam és csecsemő kisöccse annyi figyelmet kapjon, amennyire szüksége van, de azt is akarom, hogy az idősebb gyerek ne legyen féltékeny.”
Az életnek ezen szakaszában az jelentene segítséget, ha megkettőzné magát (vagy legalábbis még egy pár kezet növesztene), de ez nyilvánvalóan nem lehetséges. Vagyis kétfelé kell osztania magát a következő sok-sok év során. Most már csak az a kérdés, hogyan tudja megosztani magát úgy, hogy az jó legyen az óvodáskorú kisgyerek és a kisöccse számára is.
Kikapja a nagyobbat?
A gyereknevelés későbbi éveiben az elosztásnak, a két gyerekkel töltött időnek nagyjából azonosnak kell lennie (ahogy minden almát vagy szelet süteményt pontosan kell elosztani, hogy kielégítse mindkét gyereket). Most azonban nemcsak hogy elfogadható, de kívánatos is egy kis aránytalanság az idősebb testvér javára. Először is gondolja meg: az idősebb gyerek hozzászokott az egykeséghez, hiszen korábban senkivel sem kellett osztoznia a szülői figyelmen.
A kisbaba viszont boldog tudatlanságban él afelől, hogy ki kapja a nagyobb részt az anyjából, és alapvetően mindennel elégedett, ha a szükségleteit kielégítették. Az is igaz viszont, hogy amíg az elsőszülött a kórházból egy viszonylag nyugodt otthonba került, az új kisbaba egy nagyon is aktív háztartásba csöppen bele, immár kétfelé irányuló szülő-gyerek kapcsolattal, amelyek öntudatlanul is felajzzák érzékeit.
Ha az ön ölében ül, amíg építőkockából várost raknak össze a nagyobb fiúcskával, vagy a gyerekhordozóban fészkelődve nézi, ahogy a nagyobb gyerek hintázik, ugyanannyi ingert kap, mint ha közvetlenül vele játszana. Végül pedig ne felejtse el, hogy most már van a házban még egy személy, aki gondot viselhet a kicsi babára. Ez pedig nem más, mint az idősebb fiú, aki élénk érdeklődést fog mutatni a kisbaba iránt.
- Hogyan neveljünk jó testvéreket?
- Méhen belüli retardáció – testvérek
- Fogyatékos baba hatása a testvérekre
Ezek a cikkek is érdekelhetnek:
Ennek a kettős kötelezettségnek számos módon eleget tud tenni
Megelőzve a fölösleges féltékenykedési (bár valószínűleg nem lesz képes teljesen megakadályozni). Először is törődhet az idősebb gyerekkel anélkül, hogy a kisebbtől venne el időt, ha mindkettő szükségleteit egyszerre látja el (például könyvet olvas a nagyfiúnak, miközben a kicsit szoptatja vagy cucliztatja). Másodszor, kinevezheti az elsőszülöttet főasszisztensnek.
Segíthet pelenkákat hozni a babának, amikor nedves lett, énekelhet vagy táncolhat a babának, amikor nyűgös, segíthet összehajtogatni és elrakodni a baba mosott holmiját – az apró zoknik összepárosítása önnek házimunka, a gyereknek tanulási lehetőség. Bevonhatja az idősebb gyereket olyan „nagyfiús” házimunkákba, mint a portörlés vagy az asztalterítés. Még ha a ténykedése nem is igazán segítség, dicsérje meg az erőfeszítéseit („Milyen nagy segítség vagy!”), így a család, és főleg a mama és a papa csapata értékes tagjának érezheti magát. A hasznosság tudata, valamint az, hogy részese az önök csapatának, megóvja őt az elhagyatottság érzésétől.
Az idősebb gyereknek azonban több jár, mint megosztott idő
Neki több szüksége van mindennap egy kis folyamatos együttlétre csak az anyjával, mint az újszülöttnek. Tökéletes alkalom erre a baba alvása, valamint minden olyan perc, amikor mindkét szülő otthon van, és a baba gondozását meg lehet osztani. (Az idősebb gyerek mindkét szülője társaságát igényli, ezért van jelentősége a váltott babagondozásnak.)
Természetesen nem mindig lehetséges az elsőszülött igényeit előtérbe helyezni, vagy több figyelmet adni, mint amennyi járna neki. Ez akkor sem helyes, ha a baba még olyan kicsi, hogy nem veszi észre vagy nem érdekli. A testvéri együttélés szerves része a szülők szeretetén való osztozkodás, ezt az idősebb gyereknek meg kell tanulnia, el kell fogadnia. Minél hamarabb tanul bele, annál kevesebb rivalizálást kell később a szülőnek elsimítania.
Sokszor lesz majd olyan eset, amikor ki kell várnia az etetést vagy a pelenkázást
Helyzetét megkönnyíti, ha az anyja folyamatosan örül nagyfia ügyességének és függetlenségének (különösen ha megcsinál valamit magának vagy egyedül eljátszik), valamint a türelmének (amikor nyafogás nélkül kivárja, amíg rá kerül a sor). Az is segíthet, ha néha fordít a sorrenden. Olykor mondja azt a babának (még ha kétséges is, hogy megérti): „Várnod kell egy kicsit a pelenkázásra, mert előbb enni adok a bátyádnak.” Vagy: „Most nem tudlak felvenni, mert épp betakarom a bátyádat.”
![Tibor Griffel](https://vitalitasportal.com/wp-content/uploads/2015/08/tibor_griff-150x150.jpg)
Szerző: Griffel Tibor
Végzettség: ELTE – Eötvös Loránd Tudományegyetem. Szakterület: a szív- és érrendszeri betegségek, gasztroenterológiai betegségek és a légzőrendszeri betegségek. Jelenleg reflexológus, életmód és tanácsadó terapeuta tanulmányokat is végzek.